Ni kan kalla mig Martin. Jag har sett helt sjuka saker.
Sånt en pojke inte borde se.
Men jag är ingen vanlig pojke längre och det är ingen vanlig värld.
Det är bara att vänja sig, säger Mister.
Vi följer hans regler, annars dör vi. Eller än värre - vi dör och återvänder.
Men vi tar det från början. Jag var en vanlig kille.
Jag hade familj, jag gick i skolan, jag trodde inte på spöken.
Men plötsligt blev allt en mardröm.
...stanna hemma och inte köra nånstans nattetid.
Vi kanske borde avvakta.
Vi tar småvägarna, det är tryggare.
Martin!
Cooper! Cooper!
Cooper!
Spring, Martin!
Mamma!
Skriker du bryter jag nacken av dig.
De är döda, nu kan vi bara döda fanskapet.
Kan du skjuta? Om du skjuter mig slår jag ihjäl dig.
En telefonlinje där man kan anmäla försvunna personer-
-har upprättats i varje county.
telefonlinjerna är överbelastade.
Man gör allt man kan för att upprätthålla ordningen på östkusten.
Gå inte ut efter solnedgången.
Stanna inomhus och lås dörrar och fönster.
Hämta en hammare!
Jag har bara två händer! Slå!
Rädda honom.
Snart lär du dig att inte drömma alls. Ta på utrustningen.
Välkommen till Stake Land.
Månaderna gick.
Vi körde österut och västerut, men alltid norrut-bort från döden.
Vi undvek städerna. Mister sa att de hade drabbats värst i början.
Människorna sökte skydd hos varann, men döden tog sig in och utplånade dem.
Med Washingtons fat! gick det gamla Amerika under.
De styrande flydde och människorna tappade allt hopp.
Nu är det bara jag och Mister, på resa genom ett ödelagt land.
Vissa städer hade klarat sig och höll med stängsel och gevär natten ute.
Olika sekter spred sig som löpeldar genom södern, men Messias kom aldrig.
I stället kom döden. Och den hade aptit.
Den dumme fan har fastnat. Han brändes ihjäl av solen.
En bärsärk, den äldsta vampyrtypen.
De går inte att påla i bröstet, man måste köra in den i bakhuvudet.
Vampyrer styrs av reptilhjärnan.
Det är som att dra ur sladden på en dator.
Vi var alla föräldralösa och sökte nånting att ty sig till.
Han är en Mister.
Det är kanske därför jag får stanna hos honom.
- Vad är det? - Vitlöksolja.
- Fungerar det verkligen? - Det skadar ju inte.
Ett enda hugg. Ge ditt allt.
OCH GUD SLOG NED VÄRLDEN
- Var kommer ni ifrån? - Söderifrån.
Har ni dödat några?
De är okej, låt dem köra in.
En ny barrikaderad stad, folk som bara försöker ta sig hem.
Som önskar att allt bara är en mardröm.
Att de kunde återvända till sina liv, sina familjer, sina jobb.
Han behöver äta mer färsk mat.
Och vitaminer, om du kan få tag i det. Var är hans föräldrar?
De är döda.
Han skulle ha det bättre här, tillsammans med andra.
Andra barn.
Vad blir jag skyldig?
- Jag har användning för allihop. - Bra.
Hej. Finns det nån sprit i stan?
Jake's har, främst hembränt. Det finns fatöl.
Det har surnat lite, men det dör man inte av.
Grabben behöver klippa håret.
Sherriff sa att ni fick ta vad ni ville. Jag bjuder.
Har ni varit i Haggerstown? Jag hade släkt där.
Vampyrerna har tagit allt söder om det här bygget.
Så han dödar dem faktiskt?
Man måste hugga dem i hjärtat, genom bröstbenet.
Man kan skjuta dem också, men ryggraden måste gå av. Har du tuggummi?
Ja då.
- Vem är du, då? - Hans medhjälpare.
- Vart är ni på väg? - Norrut, Färre blodsugare där.
Inte till New Eden, väl?
Det kom förbi en man som sa att det inte finns nån mat alls där.
Det var inte Vampyrerna som var problemet där, utan kannibalerna.
Ibland tror jag att jag kunde leva så här.
Skaffa vänner, leva i dagsljus, vara tonåring.
Men jag känner mig inte trygg bland människor.
New Eden var verkligt. Det var det som var lösningen och vi skulle ta oss dit.
Ta oss norrut, mot öppna landskap. Som Mister säger: "Friheten eller döden."
Åt helvete med kannibalerna.
Vad heter hon?
Jag frågade inte.
Varför har detta skett? Hur kunde Gud tillåta det?
Nej! Nej!
- Det är ingen fara. Ingen fara! - Nej!
Ingen fara!
Ingen fara, ingen fara...
Mister.
Varifrån kom allt hans hat?
Jag frågade aldrig.
De där karlarna...
- De sa att de var kristna. - Vi talar aldrig om det förflutna.
Det hjälper inte.
Ta fällorna, grabben.
Hit med fingret.
Dags att gå och meta.
Ta den långa staven.
- Vi trodde att syster Agatha var död. - Det är hon också.
- Vad ska du göra? - Döda den.
- Gud vare med dig. - Lås dörren.
En färsking. Det borde gå lätt.
Jag kan inte bryta av ryggraden!
Du missade hjärtat, din jävla idiot! .Jävla vampyrer!
Sluta!
Mister grävde en grav.
Han tyckte nog synd om nunnan.
Han drog ut huggtänderna, men först när hon gått för att mocka blommorna.
Hur många har du dödat?
Inte tillräckligt många.
Och hur många människor? De där två männen?
- Våldtäktsmän förtjänar inte att leva. - Det är inte vår sak att döma.
Låt bli, då. Du får stanna och rädda själar i nästa stad.
- Han, då? Han är bara ett barn. - Ja,
Ett levande barn.
Men vi lämnade henne ingenstans- Vart skulle hon ta vägen?
Satans soldater marscherar, men Gud har inte övergivit oss.
Vi måste förlita oss på Herren.
Domedagen har kommit-
- men Kristna ariska armén kämpar för människan.
Vi har skapat en tillflyktsort.
Anslut er till oss. Lafayette Valley välkomnar de rättfärdiga.
Vi ska leda världen tillbaka till ljuset-
-och till den rätte amerikanske guden.
I svåra tider dyker det upp falska gudar.
Folk sätter sitt hopp till den senaste predikanten och hoppas han har rätt.
Men ibland har de fel - fruktansvärt fel.
Jag heter Jebediah Loven.
Och du dödade två av mina män. Utan förbarmande.
Du pålade en av dem i ryggen.
Det var min son.
Min pojke.
Han var bara sexton år.
Han grät efter mamma i tre timmar innan han dog.
Gud bevare hans själ.
Du var mig en fin yngling.
Är det där din far?
Min far är död.
Ingen fara.
Vi ska lära dig Guds ord.
Föra dig till Gud och in på den rätta vägen.
Ett bra kvinnfolk.
Du duger än.
Och du, Mister...
Ja, vi vet vem du är.
Du dödar dem som kommer tillbaka, dem som tjänar oss-
-dem som Gud har sänt i sitt namn.
Vår uppgift är att rena våra fäders blod.
När dagen är inne kommer de att återuppstå-
- och fred och renhet kommer att råda på jorden i evighet. Amen!
Amen!
Vad har du att säga till ditt försvar, syndare?
Åt helvete med dig och åt helvete med din Gud!
Tja... Det kan du säga Honom själv.
Du ska strax få möta Honom.
Välkomna till Deras dal.
Ändstation för dem som är svaga i tron.
Ut med honom!
Se på dem - frälsningens barn.
De kommer när jag kallar på dem. De äter icketroende.
Helvetet lär vara kallt - 'jägarn'.
Låt inte lågan slockna.
Backa, era blodsugare!
- Hur känns huvudet? - Mister?
Jag beklagar.
Gå och fyll dem i bäcken. Och kom tillbaka med dem.
Grabben!
Du kan sticka, om du vill. Där ute finns bara solnedgången och Vampyrerna.
Du kommer inte långt.
Mister hade lärt mig tyda stjärnorna. Jag kunde ta mig till bilen-
- Hämta vapnen och förpassa de där kåpförsedda galningarna till deras Gud.
Jag var tvungen att nå bilen före skymningen.
Mister var död och jag hade inte en chans ensam i skogen.
Hur många är det?
- En, men hon är jävligt förbannad. - Låt lite.
Kom och ta mig. Kom igen då!
Här är jag! Här är jag!
Hallå!
Martin! Fy fan, vad jag hatar vampyrer.
Brödraskapet behöver er. Det finns missdådare bland oss.
Han är en fiende till vårt land.
Han heter Mister och färdas med en ung pojke. De är beväpnade.
- Vad hände? - De är nära Lafayetteville.
De måste genast tillfångatas.
Det kommer att belönas rikligen.
Vi åkeri morgon bitti. Vi tar en liten väg, Brödraskapet har stängt de andra.
Sluta tänka på det, grabben.
Kom igen, hjälp till!
- Vad har du att byta med? - Antibiotika och lite gräs.
Och de här.
Det var som fan - vilken stor.
- Jag har ingen läsk till grabben. - Ge honom ett glas.
- Ni verkar ha haft det jobbigt. - Ganska
- Vampyrer? - Frimicklare.
- Ingen religion eller politik här. - Var ligger nästa stad?
På andra sidan bergen. Men Brödraskapet gillar inte utbölingar.
Ryktet har gått om en jägare.
- Vi trodde att du var död redan. - Inte än.
Tack.
Vi kör en låt till. - Är ni med?
Hon hette Belle.
Hon hade samma bakgrund som alla andra. Inget hem kvar, ingen familj kvar.
Hon var med barn, men livet måste ju gå vidare.
Hon ville föda sitt barn i New Eden.
Hej.
En lymmel på vinden!
Gör det! Påla den jävla maran!
- Påla henne! Hon äter upp dig annars! - Mister kallade barnvampyrerna lymlar.
Hon var bara ett barn.
Hade det inte varit för Mister hade jag också kunnat sluta så där.
Ut ur bilen!
Händerna på huvudet.
Snyggt skjutet, grabben.
Såja...
- Vad fan har hänt med dig? - Brödraskapet slängde av mig här.
Det här är vampyrernas område. Bäst vi sticker.
Jag var marinkårssoldat. Jag kallades hem från kriget när det började.
- Hur gick det med kriget? - Det finns inga kvar som kan slåss.
Mellanöstern är vampyrland nu.
- Hur hamnade du här? - Vi skulle evakuera folk till Kanada.
Vi skulle upprätthålla ordningen.
Men det gick inte.
De flesta soldater försökte ta sig hem till sina familjer.
Ni vet väl att presidenten är död?
- Vem är president nu? - Ingen aning.
De jävlarna har lämnat oss med byxorna neddragna.
Hjälp! Nej, snälla!
- En läkare! Barnet är på väg. - Var fan kom du ifrån?
Jag är tillsammans med tre män, men de kan inte hjälpa mig.
De står bakom dig.
- Du borde ha varit skådespelerska. - Vad gör de?
De har kört in i barrikaderade städer med tillfångatagna vampyrer.
I början flög de in Vampyrerna. Det var det som slog ut Washington.
Kolla den andra.
Tjenare.
Är det här din grabb, Clem?
Helvete!
Var är kvinnan?
Subban rymde.
Vi försökte bara skydda henne.
Spring!
Vampyrer kunde känna lukten av blod på långt avstånd. Det visste Mister.
Och det gjorde Jebediah Loven också.
Det såg jag på hans blick.
Vi reste norrut, bort från Brödraskapet.
Färre städer, färre människor.
Vi hade inte sett några vampyrer än. Det var för kallt för dem i bergen.
De var kallblodiga som reptiler. De skulle vara tillbaka nere på låglandet.
Ni närmar er Strivington, som skyddas av Förenta staternas frivilligmilis.
Asylsökande får sina ärenden behandlade. Vapen blir beslagtagna...
Ni får dem när ni åker. Var kommer ni ifrån?
- Söderifrån. - Några problem med Brödraskapet?
Inga vi inte kunde lösa.
De hade döpt om sin stad till Strivington. Det sa allt.
Det ingav mig hopp om människan. Det ingav mig hopp om New Eden.
Ibland är hoppet det enda man har.
Och sen var det över.
Allt det goda krossat av några galna fanatiker som flög in vampyrer.
- Vi stannar här till i morgon bitti. - Gärna för mig.
Hur mår du?
Hon är död.
Det var ruter i tanten. Hon tog sig uppför trappan utan ett ljud.
Förbannade brödraskapsslödder. Tio döda.
Läget är under kontroll nu, allt har snart återgått till det normala.
Ska ni verkligen inte stanna? Vi behöver bra folk.
Nej, vi ska norrut.
Håll er till småvägarna, Brödraskapet kontrollerar alla stora vägar.
Lycka till.
Vi hade kommit långt.
Vi visste inte vad som väntade.
Men det måste vara bättre än det vi hade lämnat bakom oss.
Det intalade jag mig i alla fan.
Men så fort jag blundade-
- såg jag den lilla flickans ben sticka ut under presenningen.
- Vad har hänt? - Kylaren.
- Kan ni laga den? - Nej, nu har hon lämnat in för gott.
Ta era prylar.
Efter en vecka till skogs hade vi förändrats.
Vi slutade småprata. Var och en skötte sin uppgift.
Det var kallt här, men vi hade inte sett till några vampyrer.
skogarna hade en magisk inverkan på oss, långt borta från andra människor.
Jag slutade tänka på mitt förflutna och på min familj”.
Jag hade hittat en ny.
Tror du att vi tar oss fram?
Jag bekymrar mig bara för flickan. Hon sinkar oss.
Det blåser ingenting.
Bärsärkar.
Spring!
- Kom igen! - Spring!
Hon är efter oss!
Nej, vad håller du på med?
Spring!
Jag måste vila!
Syster!
Jag hjälper dig. Bara lite till.
Hon kommer!
- Fortsätt! - Kom igen. Snabbare!
Kom igen då, era jävlar.
Herren ger mig styrka, Herren är min...
Fader...
...förlåt mig.
Martin... kom nu.
Hon kommer nog inte, Martin.
Kom nu.
Vi hade gått i dagar utan att se en själ.
Alla människor var som bortblåsta.
Men Mister lämnade inget åt slumpen.
LANDET LYDER UNDER KRIGSLAGAR
- Vad är det? - Inget.
Jag börjar bli gammal och rädd.
Mår du bra?
Barnet sparkade. Här, vill du känna?
- Nå? - Får jag?
Ge mig din hand.
- Vad hårt det sparkar. - "Släpp ut mig, jag vill träffa er."
Vakna! På med stövlarna och ta gevären. Willie är försvunnen.
- Nåt är dött. - Det är färskt.
Fy fan...
Helvete.
Herregud...
Kom, vi måste gå. Kom nu.
Ha gevären skjutklara hela tiden.
Den här tog med sig Willie och kunde ta sig förbi våra fällor.
- Den använder skallen. - Det är min första tänkande vampyr.
Vi hade kommit ner på låglandet.
Vi närmade oss New Eden på andra sidan bergen, men vi såg inte till nåt.
i alla fall inget levande.
Mår du bra, flicka lilla?
Jag har ont.
Det gör så ont i ryggen. Jag måste vila en stund. Förlåt.
- Vi måste fortsätta. - Jag kan inte.
Går det bra?
Pappa bar mig så här när jag var liten.
Jag är inte din pappa.
Du är inte så hård som du tror.
Låt henne sova, hon behöver sömnen.
När det ljusnar fortsätter vi så långt vi kan.
Vad ska vi ta oss till när barnet kommer?
Helvete... Helvete!
Kom, den är nära.
Det är hon.
Vänta.
Den leder oss dit den vill.
Otur.
Drick upp, grabben.
Jag är en hämnande Gud. Öga för öga och tand för tand.
Och son för son.
Det här är mellan oss, din jävla blodsugare.
När du lämnade mig hos dem bad jag om och om igen-
-och Gud hörde bön.
Så när de kom, de hungriga...
...lät jag dem godvilligt dricka mitt blod...'jägarn'.
Tack.
Nu är jag din Gud.
Bra försök, pojke.
Inte än, din jävel.
På tiden att du lär dig köra bil.
Vi är nästan framme. Nästan.
"Nästan" är ett starkt ord.
Helvete.
Stå still!
Rör er inte.
Tack.
- Ni ser ut som fan. - Livet är hårt.
Men som mamma alltid sa: "Det är som det är."
- Klok kvinna. - Hon ägde stället.
Sista anhalten före vildmarken. .Jag har varit ensam sen hon dog.
- Förutom när de kommer. - Det var bra skjutet.
Jag ska se mig omkring.
Vad heter du, då?
- Martin. - Jag heter Peggy.
Det var länge sen jag såg en kille.
Kom igen.
- Man måste vänta tills den är inne. - Vad är det med den?
De svälter, så de är magra men farliga.
Nu känner den doften av oss.
Fan, det är Walter nu igen.
Vi var skolkamrater och jag har inte lyckats träffa. Han var en skitstövel.
Jag dödar honom.
Martin, stanna! Kom tillbaka! Vad gör du?
Martin!
Subrip by Tomten
Översättning: Ewa Rohde vww.undertext.se